Entinen Jugoslavia.
Kommunismin romahdus herätti henkiin etniset, uskonnolliset-
ja alueelliset vihollisuudet ja jakoi yhtenäisen kansan.
Seurasi sotia, joissa tehtiin rikoksia ihmisyyttä vastaan.
Kidutusta, raiskauksia ja joukkomurhia.
Monet tuomitut sotarikolliset-
välttivät pidätyksen ja elivät vuosikausia karkureina.
Lopulta kaikki vangittiin ja tuotiin oikeuden eteen.
Kaikki paitsi yksi.
Halusin aina olla tavallinen mies.
Hukutat nämä. Tiedätkö sen?
Huomenna kauneus on muuttunut paskaksi.
Antaisit nämä pois. Etkö häpeä mitään?
Kasvistentappaja.
Nouse ylös.
Ylös.
Sanomalehti ja tämä hukutettu vihannes.
- Teidän täytyy lähteä. - Haluaisin lehden.
Lähtekää äkkiä, kenraali.
Ottakaa se. Olkaa kiltti ja lähtekää.
Senkin varasteleva paskiainen!
Kaikki tarvitsevat roiston.
Sotarikollinen, karkuri, etsityin rikollinen.
Inhoan luokitteluja.
- Pudotit vihannekseni. - Menkää matalaksi.
Kuinka? Näytänkö sirkuskääpiöltä?
Jessus! Rauhoitu.
- Olemme puhuneet näistä kävelyistä. - Nyt ymmärrät miksi teen niitä.
- Olemme liian suuressa vaarassa. - Hommaa minulle oikea kuljettaja.
- Kenraali, minä... - Olet lentäjä, Miro. Et osaa ajaa.
- Missä Gani´c on? - Lomalla perheen kanssa.
Hän osasi ajaa. Olen vähän tympiintynyt naamaasi.
Ihan tosi.
Murjotat ja hiuksesi ovat takussa kuin koiran perskarvat.
Olen kyllästynyt sinuun. Haluan nähdä muita ihmisiä.
Tiedän, mihin ajat.
Yhdeksän majapaikkaa puolessa vuodessa, mutta vain yksi tällä suunnalla.
En vietä enää yhtään yötä läävässä, jota Tanovi´cs kutsuu kodikseen.
Ne lapset ovat kauheita. Epähygieenisiä ja kurittomia.
- Voit kertoa sen kaikille. - Vaihdamme taas paikkaa.
- Mitä? - Vaihdamme paikkaa.
- Kuka täällä asuu? - Ei kukaan. Vain te.
Omistaja on ystäväni.
Oma asunto vai?
- Ainakin puoleksi vuodeksi. - Luojan kiitos.
- Hän tapaa meidät mielellään. - Anna avain.
Et jätä minua sisäoppilaitokseen. Anna avain. Löydän asunnon itse.
- Me toimitamme tavaraa. - Tavaraa.
Elintarvikkeita.
- Kuka ne ostaa? - Teidän ei tarvitse...
Ei käy. Olet surkea kaupassa kävijä. Käske heidän jättää rahaa ovelle.
Mitä asiaa?
- Rouva Boškovi´c? - En selvästikään.
Odottiko hän sinua?
Siksikö tulit asuntooni?
Mikä on nimesi?
- Tanja. - Tanja?
Olen kotiapulainen.
Rouva Boškovi´c purki vuokrasopimuksensa ilmoittamatta kotiapulaiselle.
Saisinko laukkusi?
Ja vaatteesi.
En pidä yllätyksistä.
Ole kiltti.
Käänny ympäri.
Hitaasti.
Ei tatuointeja tuon ikäisellä? Tylsää. Eikö sinulla ole intohimoja?
Vai oletko peittänyt ne jostain syystä?
Voisitko mennä suihkuun ja huuhdella itsesi kunnolla?
Ei hätää, en tule perässä.
Kuinka putket toimivat?
Tiedät varmaan, missä pyyhkeet ovat.
Paljonko hän maksoi sinulle?
Kunnon rouva Boškovi´c. Paljonko hän maksoi sinulle?
500 tunnilta.
Maksan enemmän.
Mitä askareita teit?
Siivosin ja pesin pyykit.
Näytä kätesi.
Kuinka vanha olet?
26.
- Panivatko vanhempasi nämä kädet töihin? - Vanhempani ovat kuolleet.
Kuinka usein käyt?
Rouva Boškovi´cin luona.
Kerran viikossa, tiistaisin.
Tarvitsen sinua useammin.
- Onko sinulla muita asiakkaita? - On.
Ei enää. Työskentelet nyt minulle.
Tarvitsen sinut kokopäiväisesti.
Mies tarvitsee kotiapulaisen.
Kiitos, herra.
Kenraali.
- Mutta minun pitäisi varmaan lähteä. - Se ei ole mahdollista.
Sinulla on asuntoni avain.
Eli minä olen sinun-
ja sinä olet minun.
Minun pieni salaisuuteni.
Näytä mitä osaat.
Mistä sinä aloitat?
Keittiöstä, kylpyhuoneesta vai makuuhuoneesta?
- Ikkunoista. - Ikkunoista?
Loistavaa. Aloitetaan.
Saanko pukeutua?
Kätesi vapisee.
Hermostutanko sinua?
Jätit nurkat pesemättä. Pesetkö ne, kun sinulle sopii?
- Kolme minuuttia ruutu ei ole tehokasta. - En ole tottunut ajanottoon.
500 dinaarin tuntipalkalla pitäisi olla.
- Kynit naisparan putipuhtaaksi. - Hän ei valittanut.
Kenen vika se on? Häneltä puuttui johtamistaitoja.
Minun mieheni loistivat saatuaan rakentavaa kritiikkiä.
Osaatko muuta kuin suihkuttaa ikkunoita? Kokkaatko?
- Kokkaanko? - Niin. Valmistat aterioita.
Ei, en kokkaa. Kukaan ei opettanut.
Rikollista.
- Kai sinä syöt? - Syön.
Sitten kokkaat minulle.
Käydään ensin kaupassa.
- Onko sinulla pissahätä? - Anteeksi mitä?
- Hidasta vauhtia. Olet hermona. - Eikö teidän pitäisi olla?
Koska kävelen ulkona vai? Sinulla ei ole mitään pelättävää.
En ole oikeasti tässä.
Piileskelen parhaillaan vuoristoparakissa.
Laskettelen Pohjois-Sloveniassa, otan aurinkoa Dalmatian rannikolla,
paimennan lampaita Serbian vuorilla,
nostan maljan Putinin kanssa Kiovassa ja Moskovassa.
Ystävän ystävä vannoo nähneensä minut.
Olen kaikkialla enkä missään. Olen myytti.
Minulle on kolme kertaa tarjottu plastiikkakirurgiaa.
Minua on kolme kertaa pyydetty muuttamaan kasvojani. Se olisi rikos.
He tietävät, etteivät saa minua kiinni. He ovat vain vieraita kodissamme.
Tämä on meidän kotimme.
Ystäväni, jotka vartioivat minua, eivät ole herkkäuskoisia.
He vartioivat minua nytkin.
Yugo kaksi korttelia sitten, ei rekisterikilpeä edessä.
Musta Mini edessä kello kahdessa.
He varmaan halkeavat uteliaisuudesta.
"Kuinka hän onnistui näin nopeasti? Iski noin nuoren viehättävän tytön?"
Näytän sinulle.
Juokse!
Anteeksi, tuohon ei kyllästy koskaan.
Ensimmäinen oppitunti. Osta aina filtterittömiä Royaleja.
- Poltatteko yhä? - Eli tiedät siis jotain minusta?
Minulla on liian suuri sydän. He tässä se vitsi ovat.
Poltanko? Voi kyllä.
Solovek oli armeijamme hienoin upseeri, jonka vain tupakka pystyi tappamaan.
Osta sanomalehti.
Voisitteko? Pojalleni.
Totta kai.
Kiitos.
Sodimme sotia tämän värin ja muodon takia.
Upea vihannes, jonka turkkilaiset ovat raiskanneet.
He keittävät pilalle kaikki luonnon antimet.
He tuhoavat ruokansa.
Tiedätkö sen?
Lue. Alin kolmannes oikealla.
Älä mieti, vaan lue.
Minä...
Lue se teksti.
Minulla on lukihäiriö. Jos et halua istua täällä koko iltaa,
säästä molempien aikaa ja lue.
"EU:n avainmaiden kokoontuessa ja kansainvälisen paineen kasvaessa..."
Onko tuo sinusta lukemista? Eläydy siihen tekstiin.
"...hallituksen edustajat myönsivät, että EU-jäsenyysprosessia on haitannut se,
ettei maa ole onnistunut luovuttamaan kenraali..."
Eivätkö he voi käyttää eri kuvaa?
"Häntä syytetään sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan-"
liittyen tuhansien nuorten miesten joukkomurhaan sodan loppuvaiheessa.
Hallituksen virkamiehet vakuuttavat, että kaikki voitava on tehty-
"hyvässä piilossa olevan sotilasjohtajan löytämiseksi."
Huhuu?
Helvetin pelkurit! Katso, kuinka hyvässä piilossa olen.
He maksavat kaiken tämän itse.
"USA korotti tarjoustaan ja tarjoaa nyt 10 miljoonaa-
avusta kenraalin löytämisessä ja kiinni saamisessa."
Torakat ryömivät koloistaan.
"Kansainvälisen yhteisön parjaama kenraali on yhä sankari joillekin maanmiehilleen."
Kiristyvistä talouspakotteista huolimatta hallitus kieltäytyy spekuloimasta,
"milloin kenraalin pidätyksen voidaan odottaa tapahtuvan."
Vilkaiskoot kalentereitaan. Kyllä siinä helvetti vuosi menee.
Luoja varjelkoon, että heidän pitäisi tehdä päätös.
Millainen maa tämä oikein on? Pelkkää pokkurointia.
"Tässä on viikkorahasi. Mene huoneeseesi."
Siinäkö kaikki? Kaiken tämän jälkeen.
Et sano mitään.
Kokonainen sukupolvi nuoria, jotka eivät sano mitään.
Hyvä on.
Olet sitten hiljainen todistajani ja todista tämä:
En koskaan piileskele enkä jää koskaan kiinni.
Toinen oppitunti. Me laitamme ruokaa.
Mene, kotiapulainen.
Talonpojan juhla-ateria.
Neljä vuosisataa elämää ja kulttuuria tiivistettynä yhteen annokseen.
Kuolinpäivänäni syön tämän aterian,
maistan kotiseutuni maun ja olen valmis lähtemään.
Kuinka sinusta tulee kelvollinen morsian?
Miksi oletatte, että minä hoidan ruuanlaiton?
- Mistä tiedätte, etten ole naimisissa? - Olen nähnyt kätesi.
- En pane ikinä sormusta sormeeni. - Et jos pukeudut noin.
Mitä vikaa pukeutumisessani on?
Ei mitään, mitä ei voi korjata.
Kerro 26-vuotisen elämäsi kohokohdat.
Ensimmäinen luku. Sinä tietysti synnyit.
- Missä? - Täällä.
Kaupungissa vai? Olet tietysti kaupunkilaistyttö.
Entä vanhempasi?
- Mistä he ovat kotoisin? - Täältä myös.
Hekin olivat kaupunkilaisia, sepä kätevää.
Entä heidän sukunsa?
Sukusi on varmasti kotoisin jostain. Kylästä, jolla on sama nimi kuin heillä.
- En tuntenut isovanhempiani. - Ihanko totta?
Entä vanhempasi?
- Kerroin jo. - Niinpä teit.
Kuinka he menehtyivät?
Auto-onnettomuudessa.
Yhdessäkö?
Sepä valitettavaa.
- Ja hieman epätavallista. - Kuinka niin?
Emme ole maailman surkeimpia kuskeja. Kolareita toki sattuu valomerkin jälkeen,
mutta että molemmat kuolivat tuosta noin vain?
Se on katastrofaalista.
He jättivät sinut yksin.
- Kuinka vanha olit? - 17.
Tarpeeksi vanha huolehtimaan itsestään. Itsenäinen.
Miksi et ole koulussa?
- Vanhempani kuolivat. - Kaikki on kiinni rahasta.
Joten sinusta tuli kotiapulainen.
Entä ystävät?
- Eikö sinulla ole ystäviä? - Ei ole aikaa.
Rouva Boškovi´c oli varmaan orjapiiskuri.
Entä pojat?
Kai noin kypsällä tytöllä poikia on?
Ei poikia, ei ystäviä, ei perhettä. Hiljainen kotiapulaiseni Tanja.
Pelkään pahoin, että olet yhtä näkymätön kuin minä.
Me olemme haamuja.
Kolmas oppitunti.
Neljäs oppitunti.
- Viides oppitunti, kiitos. - Hienoa, kotiapulainen.
Kuudes oppitunti. Se on mahtava juttu.
Se on kuninkaiden laji.
Se näyttää, mistä ihminen on tehty.
Se näyttää ihmisen sisäisen palon ja armollisuuden.
Jokainen tapaamani sotilas on pitänyt tästä pelistä.
Napoleon pelasi montaa peliä yhtä aikaa marsalkkojensa kanssa.
Mitä luulet, kuka voitti? Olet paljon pitempi kuin Napoleon.
Pakotin vihollisenikin pelaamaan, ja he kunnioittivat minua sen takia.
Ajattelet että he antoivat minun voittaa, koska olisin muuten ampunut heidät.
Ei pidä paikkaansa. Pelaan voittaakseni,
mutta kunnioitan vastustajiani. Jopa niitä Nato-mulkkuja.
Ystävä tai vihollinen, pelaa kanssani.
- Pelaa kanssani! - En voi.
- Mitä? - En osaa pelata.
Yritä! Taistele!
Olet arvoton!
Häivy, jos et taistele.
- Oletko kuurokin? Häivy! - Annatteko minun lähteä?
Luuletko olevasi panttivanki? En ota panttivankeja.
Häivy! Katoa silmistäni.
Odotan, että tulet takaisin. Olet nyt minun.
Olet arvoton, mutta olet minun.
Se oli Native Suns, joka esiintyy huomenna Baron's Hallissa.
Ovet aukeavat seitsemältä.
Et tosiaan osaa kokata.
Tämä on hirveää.
Huomenta.
Tarvitsette tuota.
Kumpi meistä on enemmän yllättynyt?
Oliko minulla valinnanvaraa?
Sieppasitte rouva Boškovi´cin. Ja maksatte varmaan käteisellä.
Et kysynyt eilen yhtä ainutta kysymystä.
Moni toimittaja leikkaisi pallinsa, jotta pääsisi kyselemään minulta asioita.
Tällaisiako nykynuoret ovat? Täysin välinpitämättömiä.
Vai pelostako se johtuu? Pelkäätkö minua?
- Asia ei kuulu minulle. - Minun tekoniko?
Etkö ole yhtään utelias?
Etkö tippaakaan?
"Onko hän itse paholainen?"
Se ei kuulu minulle.
Ei kysymyksiä.
Ei tuomitsemista.
En tiedä, uskonko sinua.
Katsos kun-
minulla ei ole varaa sellaiseen ylellisyyteen.
Olen vanha, ja minulla on kysymyksiä.
Haluan vastauksia, kotiapulainen.
Olet nähnyt minun elämäni. On sinun vuorosi näyttää omasi.
Kaupunkilaistytön elämä.
Olen sinun oppilaasi tänään.
Olimmeko me koskaan noin vastenmielisiä?
- Kuka näistä sinä olit? - En kukaan.
Piileskelin tyhjissä luokissa, kunnes lounas oli ohi.
- Piileskelit? - Kirjan kanssa.
- Miksi? - Oletteko sokea? Katsokaa heitä.
Piileskelitkö joka päivä?
- Luit paljon kirjoja. Olit fiksu. - Liian fiksu.
Miksi luulette, että piileskelin?
Missä tehtiin historiaa? Missä suutelit poikaa ensimmäisen kerran?
Poika suuteli minua. Vesipisteen luona.
- Houkuteltiinko sinut piilostasi? - Se oli taktinen virhe. Oli jano.
- Hän ei tehnyt samaa virhettä uudestaan. - Mikä hänen nimensä oli?
Herra Antonovi´c.
Kirjastonhoitaja.
- Miehet ovat sikoja. - Niin olette.
Kai olet suudellut muitakin kuin pervoja kirjastonhoitajia?
En.
- Eikö sinulla ole ollut poikakaveria? - Määritelkää "poikakaveri".
Joku, jonka kanssa syöt yhdessä naimisen välissä.
26-vuotias... Tämä täytyy selvittää läpikotaisin.
Missä sait ensimmäiset kuukautiset?
Ensimmäisessä kerroksessa. Paikallani luokassa.
En noussut tuolilta koko aamuna. Minut piti kantaa ulos.
Etkö ollut iloinen?
Voi jeesus teidän fantasioitanne! En, se on kauhea kokemus.
Tyttäreni löysi minut bunkkerista kesken sotaharjoitusten.
Alikersantti toi minulle kenttäpuhelimen.
Minut jäljitettiin neljällä viestillä. Oletin, että sota oli alkanut.
Kuulin tyttäreni äänen puhelimessa.
"En löytänyt äitiä."
Mieheni olivat juovuksissa sinä päivänä. He eivät vieläkään tiedä miksi.
Isä pakotti minut siivoamaan tuolin ja pyytämään anteeksi.
Me miehet pelkäämme nuorten naisten mysteerejä.
Yhtenä päivänä me kylvetämme pieniä tyttöjä,
ja seuraavana päivänä ovi on lukittu pysyvästi.
Vein hänet ostoksille sen päivän jälkeen nujertaakseni pelkoni.
- Minun isäni ei olisi ikinä tehnyt sitä. - Sääli.
Miten muuten voi paljastaa salaisuuden ja oppia salaperäiset tapanne?
Näytä kotisi.
Sinun kotisi. Näytä se seuraavaksi.
Siitä on pitkä aika, kun nuori nainen on kutsunut minut kotiinsa.
En kutsunut teitä.
- Sano, että tämä on tilapäinen. - Ei ole.
- Olen nähnyt persoonallisempia sellejä. - Tehän sen tiedätte.
Kääntykää ympäri. Ovi puuttuu.
Hyvä luoja!
- Olisiko kamalaa ripustaa kuva seinälle? - Kuva mistä?
Tarvitseeko sanoa enempää?
- Saanko korjata sänkysi? - Ette saa.
Kirjastosi on olematon, vaikka olet kova lukemaan.
- Kirjat vievät tilaa. - Ja paljastavat salaisuutemme.
- Äitisi ei hyväksyisi tätä. - Hän ei koskaan hyväksynyt mitään.
Tukehdun. Tarvitsen tupakan. Vie meidät pois täältä.
Mene, kotiapulainen.
Ole hyvä. Kiitos.
- Mihin lähditte? - Sovituskoppi kaupan perällä.
Kerää mitä löydät ja mene kassalle. Minulla ei ole pienempää.
Saatan olla näkymätön, mutta ei koetella onneamme. Mene.
Isäsi olisi ylpeä sinusta.
Ole minulle mieliksi.
Vaihda vaatteet.
Ei mitään, mitä ei voi korjata.
- Mitä me teemme näille? - No...
Nyt me paljastamme salaisuuden.
Miehet ovat näkymättömiä kauniissa seurassa.
Ikä ennen kauneutta, kun luonto kutsuu.
Tulen kohta takaisin.
Parempaa kuin sianliha, vai mitä?
Tämä on kotiapulaiseni.
Suokaa anteeksi.
Tämä selittää kokkaustaitosi.
- Et ole minun, vaan heidän. - Enpäs.
Et ole kotiapulainen, koska olet täysi tumpelo.
Miksi? Mitä?
He tiesivät ettette huolisi suojelua, paitsi omilla ehdoillanne.
Se, mitä luimme lehdestä, on totta. Silmukka kiristyy.
Joten he lähettivät sinut.
- He ajattelivat, että... - Puhu.
He ajattelivat, että saisin pidettyä teidät pois kadulta.
Oletko näyttelijä vai huora? Ei sillä, ettetkö voi olla molempia.
Katsotaan, kuinka hyvän huoran he lähettivät.
- Katsotaan, kuinka viihdytät minua. - Ei!
- Sydän... - Ei!
Anteeksi, ette voi...
En niin, mutta sinä autat häntä.
- Kardiomyopatia. Hänellä on... - Tiedän, mikä se on.
Toimi ennen kuin hän saa sydänkohtauksen. Pidä huoli, että hän pääsee tänään pois.
Ja sinä pidät suusi kiinni,
koska... Milo Begovi´c ei halua, että maailma saa tietää,
että hän hoiti etsittyä sotarikollista.
Tiedätkö montako rakastajaa toveri Titolla oli yhtä aikaa-
"huippuaikoinaan", jos niin voi sanoa?
Luin tiedon kirjasta. 14.
14.
Minulla ei ole ollut yhtäkään enkä aio ikinä satuttaa sinua.
Ette niin.
- Tuo oli anteeksipyyntö. - Ymmärsin.
- Olisitte voinut kuolla eilen. - Kotiapulaiseni ei sallisi sitä.
Olet kuitenkin minun.
Ei taida vastata odotuksia, että olen yksiavioinen romantikko.
Olin Italiassa ensimmäisellä komennuksella.
Kaipasin tuoretta vaimoani ja halusin lähettää kirjeen laivasta.
Panin kirjeen kuoreen, jossa oli hänen osoitteensa.
Panin kuoren pulloon ja 10 dollaria ja savuketta mukaan,
jotta pullopostin löytäjä toimittaisi kirjeeni perille.
Purjehtiessamme Messinansalmessa-
viskasin pullon mereen.
Kolme viikkoa myöhemmin vaimoni sai kirjeen, dollarit ja savukkeet.
Italialaisista on pakko pitää.
Missä vaimonne on?
Missä tahansa, missä minä en ole.
Kotona kai, en tiedä. Hän ei suostu puhumaan minulle.
Me olemme melkoinen pari.
Minä en saa suhdetta kestämään, ja sinä pelkäät aloittaa suhteen.
Säästän sinulta vuosien terapian. Isä kuollut, sitä piileksii elääkseen.
Tylsän tavallinen tapaus. Yhtäkkiä sitä on 60-vuotias.
Tiedät kaiken tuon, jos kerran istut täällä kanssani.
Sinä taas olet täynnä yllätyksiä.
Ei kai sinulla ole penistä?
Eilen sinulla oli ja tajusit, että tarvitsen lapsenvahdin.
- Kuka koulutti sinut? - En voi kertoa sitä.
- Olenko niin vaarallinen? - Me emme halua vaikeuttaa tilannettasi.
Me?
Me? Kuinka vanha sinä olitkaan?
- Joko he omistavat sinut? - Kukaan ei omista minua.
Päätät 26-vuotiaana alkaa vaihtaa vanhan miehen vaippoja.
- Palvelen miten vain pystyn. - Me kaikki palvelemme itseämme.
Näinkö kostat vanhempiesi kuoleman?
Auto-onnettomuus... Miten he kuolivat?
- Se oli autopommi. - Eli auto-osuus oli totta.
He olivat keskuudessamme.
Ja nyt otat heidän paikkansa.
Tasapaino on palautettu, sykli jatkuu. Minkä vuoksi?
- Mitä sinä toivot? - Mitä toivon?
Nuori nainen ei vaihda elämäänsä pois vain piiloutuakseen pojilta.
Toivon turvaa kansallemme ja kotimme palautusta.
Ettekö te toivo sitä?
- Ole varovainen, tyttö. - Pärjään kyllä.
Luuletko, että hyvin palveleminen suojelee sinua?
Tiedätkö, mitä olen tehnyt palvellessani maatani?
- Voin kertoa yksityiskohtia. - Ei tarvitse.
Eikö sinua kiinnosta, miten taitavasti opimme tuhoamaan ihmisiä?
Miten nopeasti ja millaisia määriä?
Tuomioistuin häpeäisi jos tietäisi, kuinka alakanttiin se luvut arvioi.
- Pannaan faktat kuntoon. - Lopettakaa!
Eikö tekemieni palvelusten ja omistautumiseni vuoksi-
maani pitäisi olla minulle ikuisesti kiitollinen?
Saan elää näin upeaa elämää.
Ole tosi varovainen.
Ja nyt, kotiapulainen,
tee minulle palvelus ja auta minut ylös tästä helvetin sängystä.
Mikä se mies oli saamaan tuollaisen tyttären?
Unohdin antaa yhden jutun.
Se on olohuoneen lattialla.
Tunnistin sen muodon asunnossasi. Muuta en sitten tunnistanutkaan.
Onko se sinun? Ei kai se ole ase?
Sait sen varmaan vanhemmiltasi.
- Soittaisitko sillä? - En.
Miksi et?
- En soita muiden kuullen. - Et ole muiden seurassa. Olet yksin.
Minua ei ole olemassa.
Ole kiltti.
Onko rouvalla autoa?
Saatat olla taksikuski. Mikään ei yllättäisi minua enää.
- Mihin tarvitsemme autoa? - Lähdetään ajelulle.
- He eivät halua teidän tekevän sitä. - Aivan.
Sydämenne ei kestä uutta kohtausta.
"Silmukka kiristyy", sanoit. Aikaa ei ole hukattavaksi.
Olen yhä työnantajasi. Kerroin, mitä haluan tehdä.
Pane toimeksi, kotiapulainen.
Mihin me menemme?
Halusitte auton.
Niin halusin. Ja veit kuljettajani Miron auton.
Hän ei tarvitse sitä nyt. Aja.
Samat kalliot ja kukkulat, eri nimet.
Typerää. Ihminen ei opi tuntemaan todellista kotimaataan.
Etninen jaottelu. Likainen pikku salaisuus.
Ennen tätä kaikkea kukaan ei välittänyt, kuka hänen naapurinsa oli.
Homma toimi.
Sitten maa hajosi ja rajat vedettiin umpimähkään.
Meidät jaettiin eri kansanryhmiin. Tähtäilimme toisiamme aseilla-
ja taistelimme kartan taitekohdista, joiden emme tienneet olevan olemassa.
Lopulta me eliminoimme...
Minä eliminoin. Älä ota kunniaa, joka ei sinulle kuulu.
Eikö taistelu ollut jo hävitty, kun käsky annettiin?
Älä kainostele. Minä annoin käskyn.
Sano sanottavasi.
Etkö tarkoittanutkin joukkomurhaa?
Olet ihan kuin tyttäreni. He saastuttivat teidän kaikkien mielet.
Joukkomurha. Luvuilla ei ole merkitystä. Se oli sijoitus tulevaisuuteen.
Kuinka kehtaat tuomita minut?
Kuolivatko vanhempasi, jotta voisit tuomita tekoni?
Voisin heittää sinut autosta maanpetoksen takia.
He olivat kuolleet eivätkä voineet selittää asiaa.
Heittäydyt tehtävään josta et tiedä mitään selvittääksesi kuka olet.
Esitän vain kysymyksen, jota tämän maan nuoret eivät ymmärrä.
En ole heille mitään velkaa.
He ovat velkaa minulle. Te kaikki olette!
Aja ja ole hyödyksi.
Voitteko kertoa, mihin olemme menossa?
Sinä se kirjatoukka olet. Sano sinä.
Vuonna 1942 kenraali syntyi vaatimattomassa kylässä nimeltä...
- Brusnica. - Hyvä. Me menemme kotiin.
- Ilman suojaa? - On minulla kotiapulaiseni.
- Ette ole koskaan palannut tänne. - Se on liian vaarallista.
- Miksi palaatte nyt? - Sain kyydin.
Sanoin että vaimoni on täällä, mutta en tiedä onko se totta.
Kommunikaatio on sodan ensimmäinen uhri.
Ehkä se on vain paska tekosyy.
Kun taistelut alkoivat ja minut lähetettiin pohjoiseen,
tyttäreni oli aloittamassa jatko-opiskelut yliopistossa.
Puhuminen hänen kanssaan oli vaikeaa. Se ei liittynyt taisteluihin.
Te nuoret ette halua puhua vanhempienne kanssa.
Miksi hän olisi ollut erilainen?
Lopulta kommunikaatio typistyi siihen, mitä hän luki minusta lehdestä.
Olet liian nuori muistamaan sitä, kun uutisista tuli viihdettä.
Hyvikset ja pahikset.
Homma muuttui huonoksi länkkäriksi, ja kaikki halusivat roiston.
Melodraamaa iltauutisissa. Me tarvitsemme roiston!
Koko juttu on pelkkää roolitusta.
Ja arvaa kuka esittää roistoa?
Nuoren naisen piti kuulla kaikki nämä jutut.
Herttaisen nuoren naisen piti niellä kaikki ja selviytyä.
Itsemurha...
He tappoivat hänet. He kaikki.
Länsimaat, media, paskan myyjät.
He hoitivat hänen hautajaisensa, eli en voinut haudata omaa tytärtäni.
Se anteeksiantamaton tosiasia tuhosi avioliittoni.
Kumpi on traagisempaa?
Se että kaiken tämän jälkeen emme voittaneet tai hävinneet sotaa-
vai se että 10 vuotta myöhemmin maan suurimmalla sankarilla ei ole kotia?
Käänny oikealle.
Onko sinulla nälkä?
Ette voi olla tosissanne. Tuo ei ole edes auki.
Se on aina auki.
- Ettekö huomaa, missä me olemme? - 20 kilometrin päässä kylästäni.
Kiitos.
Kun olin nuori, tuo nainen tiesi kaikki tekemäni typeryydet.
Tällä tiellä, tässä pöydässä.
Nyt hän ei ikinä antaisi anteeksi.
Hyvät muistot kuolevat ensimmäisenä.
Suo anteeksi.
Me emme voi viipyä pitkään.
0642-646193.
Kyllä, paikallispuhelu.
Haloo?
Kiitos.
Palataan takaisin. Me tulimme ja näimme.
- Aja tai otan auton. - Se on itsemurha.
- Se on oikeuteni. - Teillä ei ole oikeuksia.
Menetitte ne vuosia sitten. Olette karkuri.
Olette täällä lojaalien ystävien ansiosta. He vaaransivat perheensä ja elämänsä-
suojellakseen ja ruokkiakseen teitä,
mutta te vain paskansitte joka ainoan päälle.
Olen pahoillani menetystenne johdosta, mutta me palaamme takaisin.
- Lähde pois. - En voi.
Miksi et, jos olen niin helvetin raskas taakka?
Ne idiootit eivät nappaa minua täällä. Se on liian ilmeistä.
Tanja, rakas kotiapulaiseni.
Menetin kaiken mitä näet täällä vuosia sitten-
palvellessani maatani.
En pyydä sääliä. Miten voisin? En ole enää mitään.
Mitä vahinkoa siitä on, että antaa kummituksen vaeltaa?
Menkää matalaksi.
- Miten me hoidamme tämän? - Tee kuten sanon.
- Mitä? - Minä annan ohjeita, sinä ajat.
Hidasta.
Kauppa on vasemmalla.
Vanhoja äijiä seisoskelee ulkona. Käänny.
- Käänny? - Oikealle.
- Entä sitten? - Aja suoraan.
Tie kaartaa. Kaartaa.
Nyt.
Vanhan Ganovi´cin talo on oikealla.
Tänään pitäisi olla pyykkipäivä.
Tienmutkassa on rakennus.
- Se on poliisiasema. - Voi helvetti.
Käänny.
- Heiluta. - Mitä?
Olemme kohta perillä.
Oikealla on kahvila,
- jossa on vihreä kyltti. - Kahvila?
- Vanha juoppo penkillä on unessa. - Ei.
- Mitä tarkoitat? - Tuolla ei ole mitään.
Mitä minä teen?
Pysäytä auto.
Mitä minä teen?
Se on mäen takana. Aja.
Pysäköi mäen alle.
Viisi minuuttia.
Viisi minuuttia, sitten lähdetään.
Tiedätte, että emme voi tehdä sitä.
Älä riistä tätä minulta.
Pitääkö minun katsoa, kun se päättyy tänne?
Kuinka se auttaa häntä?
Sitä ei saa kysyä isältä.
Hän tietää kyllä.
Pysykää autossa.
Älkää liikkuko, paitsi jos käsken. Onko selvä?
Oletko järjiltäsi?
Tiedän, olen pahoillani.
Anna aseesi.
SAATU KIINNI!
KENRAALI LUOVUTETAAN EU-MINISTERIN VIERAILUN ALLA
Suomennos: Juha Arola